Lev for Frankrig eller dø for kongen. Valget er dit.
Hvor meget betaler de jer, mine herrer?
Jeg kan forsikre jer om, at det ikke er nok.
Jeg er glad for at vende hjem, men du er bekymret, ægtemand.
Da jeg var ung, ti år gammel, lærte jeg pludselig, hvad frygt var.
Jeg så min mor, rædselsslagen.
Adelsmændene kom efter os, og hun troede, at hun skulle dø.
Siden da har jeg haft en plan for at forhindre det i at ske igen.
Men du er beskyttet. Du har vagter, et palads og en hær.
- De adlyder mig uden at frygte mig. - Har nogen magt over dig?
Er vi ikke snart fremme? Jeg dødkeder mig. Helt afgjort.
- Vi har ingen vin. - Jeg vil konversere.
Har man dræbt så mange spaniere som jeg, er det svært at tale om vejret.
- Hvorfor standser vi? - Regnen måske. Vejene er dårlige.
- Chaville? Så er vi tæt på. - Bliv her.
En transport fra Paris. Værdierne er blevet stjålet og rytterne dræbt.
- Kender du den mand? - Nej, Deres Majestæt. Desværre.
- Han trækker stadig vejret. - Den her lever.
Bring ham til lægen. Taler han igen, bliver det med mig.
Tillykke, Deres Majestæt. Med aftalen. Vores krig er forbi.
Er den det?
- Så smuk, så ren. - Driver I rundt i damegarderober?
Jeg griber enhver chance, jeg får. Jeg lever for det.
Intet er mere tiltrækkende end en dame, der bliver klædt på.
Jeg ved fem ting, der er mere tiltalende.
En varm pejs, nye strømper, en gåsedunspude, en sommerbrise ...
Kålhoveder. De er sjove. Apropos det ... flot frisure.
- I er en venlig og blid sjæl. - Det stemmer.
- Jeg håber, han er besværet værd. - Gå nu.
Han? Hvem skulle det så være?
Jeres mand. Hvem skulle ellers inspirere jer?
- Det er svært at fatte. - Ja, ikke sandt?
- Eller raller som en døende mus. - Jeg nyder jeres tunge.
Jeg beundrer dens kant. Så skarpsindig og spids.
- Et skarpt organ. - I har sikkert set flere.
I minder mig om en svane på floden.
Elegant øverst, men forneden to fede svømmefødder, der pisker vildt.
- Et næb, der kan knække jeres arm. - Undlad venligst det.
Det var et langt felttog, men de er på vej. I var vel tålmodig?
Jeg elsker at vente. Tænk bare, hvad det gør med vin.
Personligt mener jeg, det afhænger af druerne.
Vi vandt freden. Det må vi udnytte.
Vi må fejre det og forene landet.
Vi vil arrangere en stor banket for verdens øjne.
Alle adelsfamilier skal deltage. Vores sejr er deres.
- Har Kassel svaret på indbydelsen? - Ikke endnu.
Bed Louvois underrette min hær om, der er arbejde til håndværkere.
Kongen er utålmodig. Adelsmændene, byggeriet, vejen ...
- Deres fiasko påvirker os alle! - Kongen vil få retfærdighed.
Det er håndværkerne, tror jeg.
Velkommen hjem.
Jeg har en gave til dig. Det er en bog.
Jeg tog den fra et brændende kloster. Hellige sange skrevet af kyske mænd.
- Naturligvis tænkte jeg på dig. - Du kender mig så godt.
Nogen har griflet i den, på hver side.
Returner den dog. Du får ingen gave.
Værsgo. Syng en salme.
Jeg har ventet i flere måneder på det her.
- Løgner! Du venter ikke på nogen. - Hvad går der af dig?
Det er det interessante ved krig. Man lærer meget om sig selv.
Ved du, hvad jeg opdagede ved frontlinjen?
Da fjenden angreb og kampen var tæt på og blodet flød lyserødt?
I de pragtfulde øjeblikke tættest på døden bankede mit hjerte -
- og mine knæbukser blev trange -
- fordi sværdet indeni dem -
- var hårdt og stort som en babyarm, der knytter næven.
Kan du forestille dig det?
Man er midt i et slag, og ens pik er ved at eksplodere?
Jeg har aldrig kendt en skotte, men ved nu, hvorfor de har skindpung.
Lad mig være!
Nej!
Har du smagt champagne før?
Det vil du snart.
Ærlig talt ... Jeg begriber ikke, hvad du ser i ham.
Du er hjemme, men er ikke ankommet.
Kroppen færdes på hjul. Sjælen færdes til fods.
Du er ikke en trofast mand. Det ved jeg.
Du kan benægte det, men jeg kan se det i dine øjne.
Jeg havde aldrig set dig forelsket, før du kom til Versailles.
Nu vil du have, at hele verden skal dele det, selv de, der gør dig ondt.
- Alle kommer måske ikke. - Giv dem ikke pisken, men guleroden.
Hvad er det, mænd virkelig vil have?
Svaret er enkelt, hvis man er kvinde.
- Hvordan var krigen? - Fuldt af mudder og død.
- Det, mænd gør mod hinanden ... - Det, vi gør mod hinanden.
Hvad ville der ske, hvis kvinderne gik i krig?
- Ingen kanoner. - Og langt færre kugler.
- Jeg beder dig. - Ikke foran barnet.
En mand kan elske flere kvinder.
De gør plads til det. Det er derfor, deres hjerte rummer mere had.
- Hun ser så nedtrykt ud. - Gad vide hvorfor ...
- Vi skal ikke dømme. - Hvad skal vi ellers gøre?
- Husker du tjenesten jeg bad dig om? - Naturligvis.
Bontemps sagde, at kongen har bedt om tid alene i kapellet i dag.
- Det sømmer sig at takke Gud. - Heldige mig ...
At have en ven som dig, der hjælper mig, er mit held.
- Kassel kommer. Jeg forsikrer jer. - Og hvis han ikke gør det?
Hvis han ikke gør det, kommer de Havilland ikke -
- de Menthon, de Gagnac eller Kassels protegéer i nord.
Så står I mutters alene.
- Tak for påmindelsen. - Var din tunge!
- Måske er du dummere, end jeg tror? - Jeg troede, vi vandt krigen.
Det havde vi gjort, hvis du havde tilladt det.
- Officielle anliggender, broder. - Alle ved, hvorfor krigen er forbi.
I står i det.
Jeres bror er vendt tilbage til hoffet uden at huske, hvor han er.
Til forskel fra Louvois ved min bror nøjagtig, hvor han står.
Et trefoldigt leve! Lad os danse på dine tapreste mænds knækkede rygge.
Hold inde.
Undskyld, hvabehar?
Nå, du mener "stop"!
- Der har vi en befaling. - Deres bror er vist ikke sig selv.
- Jeg er lyden af fjern torden. - Lad os være alene.
Så det første, du gør, er at ydmyge mig?
Du tog min sejr. Derfor vil jeg berøve dig din stolthed ...
- Din sejr? - ... din ære og alt, du har kært.
- Du er ikke rask. - Gid, du kunne se dig selv.
Døv for råd, forblændet af synd. Ligeglad med alt, dog ikke dine mål.
Uanset hvor stort det bliver, forlanger du dit palads.
- Hvad sagde jeg til dig i skoven? - Gode mænd døde for din løgn.
- Du sagde, du var til at stole på. - Du kendte udfaldet.
- Det var et spil! - Du lovede at støtte mig!
Hvor står jeg nu?
Nu inviterer kongen mig til fest.
De tønder virker så bekendte.
Nå ja, de er mine.
- Tyveknægte, Deres nåde, på vejene. - Siger du det?
Det er jo forfærdeligt.
Du angreb lasten i skyggen af kongens konvoj og dræbte min kusk.
- Vi havde ukorrekte oplysninger. - Har dit horeri skadet din hjerne?
6000 soldater er hjemme fra krigen. Nye uniformer og styrker på vejene.
Hvorfor angreb du ikke tidligere? Jeg gav dig udførlige oplysninger.
Desuden mangler jeg en mand.
- Tomas er død. - En loyal tjener kan spores hertil.
- Ingen vidner overlevede. - Godt, ellers bliver du hængt.
Op med humøret, Montcourt. Du kan få Tomas' andel.
Prøv at holde dig i live, så du kan nå at bruge dem.
Kongen befaler dig at redde manden.
Hans hjerte slår stadig.
Jeg er ingen medicinsk begavelse, men jeg tager det som et godt varsel.
Han er for slemt medtaget. Der skal et mirakel til.
Den blå flaske på bordet. Kanden, saven.
Giv mig dit bælte.
Jeg ville kurere ham, ikke tilberede ham.
Enten mister han livet eller benet. Jeres valg.
Godt så.
Hold ham fast.
Jeg beklager.
- Jeg kommer her, når jeg skal tænke. - Også jeg.
Jeg må indrømme, Deres Majestæt, at mine tanker vedrører Dem.
Og mine. Du kender en mand, der er vigtig for mig - hertugen af Kassel.
Ja, ham kender jeg særdeles godt.
- Du har kendt ham længe. - Som ung kendte jeg ham godt.
Jeg vil helst ikke huske det.
Du skal besøge ham.
Han nægter at deltage i festen.
Fordi han kender dig så godt, lytter han måske til dig.
Du må overbevise ham om, at han begår en fejl.
Vidste du, at jeg skulle være her? Så kender du mit svar.
Du vælger, hvem og hvad du vil have med.
- Der er en person, jeg vil have med. - Det skal du få.
Når du kommer tilbage, vil du få din belønning.
Skynd dig, min kære. Henriette venter på dig.
- Gå i forvejen, mor. - Som du vil.
"Mød mig i rosenhaven kl. 12. Jeg savner dig."
- Giv mig den! - Klap i. Du må ikke omgås ham.
- Du afgør ikke, hvem jeg taler med. - Du ved ikke, hvad du gør.
- Jeg kommer for sent. - Lov mig ikke at tale med ham.
Hvis du gør det, ødelægger du alt, hvad jeg har arbejdet for. Alt!
Kongen vil have beviser. Han kræver det af alle!
Det skal jo komme fra Pau, sagde du.
- Det kommer ikke, vel? - Vi er ikke dem, vi udgiver os for.
- Jeg forstår ikke. - Du er født huguenot og protestant.
Det lykkedes mig at skaffe os til adelstatus.
Modarbejder du mig, ødelægger du alt, hvad jeg har kæmpet for.
- Hvad, hvis kongen finder ud af det? - Så bliver vi hængt som alle andre!
Min kære, er du bange? Gør din mor dig bange?
Ud med det. Undskyld. Ud med det. Dygtig pige.
Gør det aldrig igen!
Jeg kan ikke stole på dig længere.
Det må du hellere, for dit liv afhænger af, at du adlyder mig!
- Der er du jo. - Madame de Montespan.
Du skal hjælpe mig med et ærinde.
- Det tillader Hendes nåde ikke. - På kongens begæring.
- Hvad er det for et ærinde? - Du skal aflevere en besked -
- til min gamle ven hertugen af Kassel.
Jeg behøver ikke tilføje, at kongen forventer fuld hengivenhed.
Benoit. Nu skal du høre, hvad jeg har lært.
En kvinde finder altid en måde at være til besvær på -
- selv når hun ikke er klar over det.
- En underholdende volumen? - Ikke det mindste.
Jeg har lånt jeres lady. Madame de Montespan havde brug for en ung pige.
Jeg forstår. Naturligvis. Alt for Athenais.
- Hvor fik du fat i den? - Min mand havde den med fra fronten.
- Den er brugt. - Det er jeg vant til.
Hvor har min bror den fra?
- Hvordan går det med Sophie? - Hun er meget lovende.
Så kan du måske forklare, hvorfor hun kørte væk med Montespan?
Når hun er tilbage, vil jeg have en rapport om Henriettas forehavender.
Hvem hun møder, hvad hun skriver.
- Så derfor anbragte du hende der. - Du overrasker mig, kusine.
Jeg troede, du var to skridt foran. Det burde du prøve at være.
Hold styr på papirerne, for guds skyld!
Din manglende føjelighed stiller mig i et dårligt lys.
Vores papirer kommer over land.
Så foreslår jeg, du beder til, at de snart kommer.
Det her er cisterciensisk kode fra Nederlandene.
Meget usædvanlig, næsten glemt, muligvis et alternativ til romertal.
- Så det er tal? - Som modsvarer bogstaver.
Bogen kommer fra Cambrai i de Spanske Nederlande.
Det tyder på, at mordkomplottet er smedet der.
Hollænderne var bekymrede for krigen og besluttede sig for at stoppe den.
Ville Vilhelm af Oranien sende en lejemorder efter mig?
De skal modtages af en venligtsindet.
Deres støtter er iblandt os, og de vil forsøge igen.
Jeg havde ikke ventet jer i nat. Åh, min konge!
Jeg føler jeres kærtegn overalt.
Det ligger til familien, min kære.
Gud i himlen!
En ting vil jeg give min bror: Han har god smag.
Forsvind! Jeg fortæller det til kongen!
Hvad? Min søde skat ...
Jeg vil altid være hans bror. Du er blot på gennemrejse.
Nyd det, mens du kan -
- fordi det føles varmt, når solen skinner.
Men tro mig ...
... så snart han er færdig med dig, vil alt lys blive slukket.
Du bader i synd!
Tilgiv mig.
Lad mig tale. Tager han dig til side, skal du foregive at nyde det.
Han mister interessen, hvis han ikke får modstand.
- Ja, min lady. - Dygtig pige.
Du siger ikke så meget. Det kan jeg lide.
Jeg vil tjene dig og min konge. Jeg står i gæld til jer.
- Hvordan går det med din mand? - Du klarede dig ellers fint ...
- Savner du ham? - Jeg savner børnesygdomme mere.
Gift dig for magt og glem kærlighed. Lær det af denne rejse.
- Lille figen, en uventet fornøjelse. - Eders Nåde, rart at se jer igen.
Lille Athenais er blevet voksen.
Så megen skønhed på samme dag. Jeg er velsignet.
Jeg er her i kongens ærinde.
- Han fik ikke svar på invitationen. - Nå, ikke? Jeg var forhindret.
- Det gør mig ondt. - Sig, at jeg beklager.
Jeg kan ikke deltage i festlighederne -
- selv om jeg glæder mig over vores storslåede våbenhvile.
Sammenkomsten er en fest, men også en mindehøjtidelighed -
- for at hylde dem, der gav deres liv for fred.
Tak Hans Majestæt, men jeg hylder dem alene.
Jeg er glad for, I har rejst så langt som budbringere.
Jeg ville være beæret, hvis I bliver til middag, men jeg har bestemt mig.
Jeg håber, at jeg kan overtale jer.
I har gjort det godt i livet. Jeg vidste, at I havde potentiale.
Jeg vil tage lidt af æren. Jeg har oplært jer godt, ikke?
Kristus siger, at vi kun kan nå himlen gennem helvede.
Så I har nok ret. Jeg har jer at takke for det.
Søde Athenais kæmper altid imod.
Den første besked er simpel: Dræb mændene, der kommer med kortet.
Den anden er mere kompliceret. Det er faktisk en gåde.
"Enden er nær. Forson dig med Gud."
Kongen mener, at hans fest bliver ufuldkommen uden jer.
- Hans Majestæt smigrer mig. - Han har et alternativt forslag.
Hvis I ikke kan komme til festen, så kommer festen til jer.
- Hvad mener I? - I bliver vært. Hoffet kommer her.
Han sender en hær af byggefolk, der ombygger slottet og udhusene -
- til at modtage de tusinder gæster, der kommer for at feste.
- Kongen spøger på min bekostning. - Nej, men I må betale for festen.
- Det ville ikke være problem. - Ikke det?
Jeg har set jeres hus. Puderne er frynsede og væggene mugne.
Jeres slot er lidt som jer, Kassel.
Et anstændigt ydre, men pilråddent under facaden.
- Jeg er ufatteligt velhavende. - Det har I været.
I pralede af jeres advokater i Paris, men de arbejder ikke længere, vel?
- Personalet har nok ikke fået løn. - Det er forargeligt med kongen her.
Ikke lige så forargeligt, som hvis I udeblev fra Versailles.
Er hun ikke smuk? Så uskyldig.
Hun vil være der. Det kan jeg forsikre jer om.
- Hvor gammel er du? - Seksten.
Seksten ...
Kom her.
Jeg elsker, når de spiller kostbare. Ikke sandt, min lille figen?
- Imponerende. - Hjælp mig, jeg beder dig ...
Jeg vil kalde ham Lazarus. Og dig ...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal kalde dig.
Hvem er denne mand? Hvad har han gjort mod dig?
Han har ikke gjort noget, ikke sagt noget.
- Lad ikke arbejdet være forgæves. - Ti stille.
Charlotte Parthenay døde i mine arme.
Var det din musket?
Jeg ville ikke prøve at løbe, hvis jeg var dig. Du kan få et chok.
Jeg dræbte hende ikke!
Men du var der. Hvem gjorde det?
- Hvem gjorde det? - Jeg så det ikke.
Du så det ikke? Du kiggede ikke.
Så behøver du ikke det her.
Åh gud ...
- Til din samling. - Vær sød at lade ham leve.
Jeg skal bare svare på et enkelt spørgsmål.
- Hvem tjener du? - Kassel.
Jeg hørte, at han drak ni glas Rosa Solis efter middagen.
Og tre mere, da han kom her. Så faldt han i søvn.
Når han sover kan han være barn igen.
Det kan vi alle.
Nå, det er dig. Min bror. Troldmanden ...
Hendes bror i England allierede sig med to andre mod dig.
Udsigterne til et vinterfelttog og svindende kornforråd ...
Kun du ville kalde våbenhvilen for en sejr.
- Vi må tale sammen i morgen tidlig. - Nu.
Jeg vil ikke være vågen i morgen.
Du har ikke svaret officielt på indbydelsen.
- Jeg går ud fra, at du kommer. - Ja. Jeg gør, som jeg får besked på.
Drik i aften. Det her må ikke gentage sig til banketten.
Så vil jeg underholde mig selv.
Den største ære er at dø for konge og fædreland.
Jeg er uenig. Den større ære er at leve.
- Hvad gør krig ved et menneske? - Det ved I noget om, Deres Majestæt.
Når han vender hjem, for eksempel.
Ingen forlader en slagmark uforandret.
Mange ser spøgelser. Selv lyden af et springvand kan vække minder.
Nogle bliver gale. Nogle drikker.
Nogle tager deres liv.
Andre dyrker appelsintræer til deres konge.
Vendte du tilbage forandret?
Jeg følte mig kun forurettet, når jeg ikke fik penge for det.
- Hvad skete der så? - Jeg tog de nødvendige tiltag.
- Hvad mente din familie om dit valg? - Jeg mistede min familie i krigen.
Mine tre sønner er døde. De døde i jeres tjeneste.
- Jeg vil bede for dem. - Det behøves ikke, Deres Majestæt.
- Vi hører ikke hjemme i Guds rige. - Jo, hvis I forsones.
Jeg behøver ikke skrifte. Jeg har ikke begået nogen synder.
Hvis du siger det ...
- Må jeres fest blive storslået. - Det skal jeg sørge for, som altid.
- En fortryllet aften, ikke sandt? - Jo, Deres Majestæt. Fortryllende.
- Kassel. I overrasker mig. - Jeg kunne ikke holde mig væk.
Sophie har gjort det godt. Måske får hun det bedst hos Montespan.
Undskyld, jeg må aflevere hende. Hun er kun udlånt.
- Gå. Vær fri. - Din fjappe.
I siger det som en fornærmelse, men jeg er stolt af det.
I er derimod en rigtig pik. En lille, vissen pik.
- Det vil koste dig dyrt! - Jeg har allerede betalt.
Det er gjort, Deres Majestæt.
Bøj dig for din konge.
- Du ignorerede min invitation. - Jeg kunne ikke komme.
- Pligten ville andet. - Jeg vil gerne tro dig.
Prøv at gøre det.
- Kom med mig. - Nej.
Du vil gerne. Jeg kan se det.
Der kan aldrig blive noget mellem os.
Det ved jeg. Følg med mig alligevel.
Som børn hører vi, at vi ikke må lege med ilden, men de morer sig.
Jeg ser ingen grund til det.
Lidt glød er godt for sjælen, ikke sandt?
Jeanne d'Arc og Lucifer ville være uenige.
I et andet liv kunne vi være blevet venner, Kassel.
Jeg beskæftiger mig ikke med fantasier.
- Det var en overraskelse. - Dem kan jeg ikke lide.
Det var uheldigt.
- Skal I allerede gå? - Jeg har set brændende papir før.
Nu går jeg. Hent min hest.
Jeg troede aldrig, at han ville gå. Drik med mig.
Du ser fortryllende ud i aften.
- Jeg er taknemlig for, at du er her. - For en gangs skyld tror jeg på dig.
Jeg blev lovet en tur i haven.
- Vi befinder os i en have nu. - Det stemmer.
Broder?
Broder.
Jeg så en mand på slagmarken. Han var på vores alder.
Han bar sin bror i en sæk over skulderen.
Han havde lovet deres mor det. Han var der for at hente ham hjem.
Gad vide, om du ville gøre det for mig.
Jeg ville gøre det, men ville du?
- Jeg tvivler. - Er jeg ikke både konge og bror?
Får jeg alt, og ønsker intet?
End ikke en konge kan leve det liv, han vil.
Du må leve de øjeblikke i mit sted.
Det er dig, der lever et liv, som kongen sukker efter.
- Krigen raser stadig i dig. - Det hører aldrig op.
Stoppe, mener du.
Skal du altid have det sidste ord?
- Broder ... - Lad mig være. Jeg befaler dig.
Da jeg var 12, stjal Kassel min barndom. Det der var tilbage af den.
Jeg er taknemmelig, madame.
- I forstår mere end alle de andre. - Forstår hvad, Deres Majestæt?
For at kunne regere må man først lære at ofre sig.
Kongen vil have jeres papirer, jeres adelspapirer.
Sir, jeres herkomstbevis.
- De er aske. - Så er der intet bevis.
Kun ægte adelsmænd er fritaget fra skat. Fordringer skal betales.
- Jeg har ikke noget. Alt er væk. - Så står I i gæld til kongen.
Anhold denne mand!
Tekster: Charlotte Reeve www.sdimedia.com